Náměty k zamyšlení

Víte kde jsou u nás kamenná slunce?
Jedinečný geologický jev, který zatím nebyl jinde na světě objeven. Kamenná sluníčka různých průměrů nahnědlé barvy s paprskovitě rozloženými puklinami, vzniklými postupným tuhnutím vyvržené sopečné pumy zapadlé do chladného jílu.

Víte kde se dají pozorovat jedinečné vývěry teplého vzduchu, který způsobuje, že uprostřed zimy zde kvetou sedmikrásky a lezou brouci jen půl metru od sněhové závěje?
Kde se nad sněhem převaluje sloupec teplého vlhkého vzduchu.

Víte kde leží v naší zemi skutečný pouštní přesyp?   
Ještě nedávno zde rostl katrán, pouštní rostlina, kterou možná znáte z filmech o divokém západu, kde se za pouštní bouře valí jako koule po zemi a s chrastěním rozsévá své semínka.

Víte, že u nás leží jezírko zředěné kyseliny sírové?
Jeho načervenalá hladina se odráží od šedých břidličných svahů a v zápachu, který se vznáší nad jeho mrtvými vodami nelétají ptáci ani hmyz.

Víte, kde se dají nalézt nádherné vltavíny a kde české granáty?
Krásné kameny které se jen občas podaří nalézt jinde než na našem území a zdobí šperky světové proslulosti.

Víte proč je u nás tolik vesnic s názvem Lhota a Újezd a proč vesnice, které se jmenují Žďár mají často kulatou náves? 
A jestlipak dnes někdo ví co to je Flusárna, co pazderna a jak se pozná místo, kde žili v lesích uhlíři?

Víte kde u nás leží kamencové jezero bez ryb a vodních živočichů?
Na světě jsou dvě-jedno v Kalifornii a to druhé u nás.

Víte kde jsou u nás bahenní vývěry oxidu uhličitého a solné pláně?
Místa podobná těm na Islandu, jen mnohem menší.

Víte kde je u nás největší pískovcová brána v Evropě a jak je velká?
A mnoho jiných nádherných pískovcových útvarů.

Asi znáte kamenné varhany v Kamenickém Šenově tvořené čedičem, ale víte že sloupcovitou odlučnost má i znělec?
Viděli jste Zlatý vrch, kde jsou na sobě čedič i znělec uloženy a jsou kolmé, a znáte Čertovu zeď?

Víte kde je u nás nejvíce viklanů?
Z nich např. Husova kazatelna vám při pohledu přímo vyrazí dech svým tvarem a umístěním

Víte kde je u nás najdete krásné kamenné pokličky a hřiby?
U kterých vlivem eroze došlo k podemletí spodních vrstev na kterých spočívá velký klobouk.

Víte kde u nás leží vrch, který je rozvodím hned pro tři moře?
Z jedné strany teče voda do Baltského, z druhé do Severního a ze třetí do Černého moře.

Víte který rybník je u nás největší? A které jezero? 
A víte jaký je rozdíl mezi rybníkem a jezerem?

Víte kde leží mezinárodní určovací hranice rozhraní siluru a devonu?
A víte co to vlastně je a jak to vypadá?

Víte která řeka byla již devětkrát přendána do jiného koryta?
A proč se tak stalo?

Víte která kostelní věž je u nás nejvyšší?
A která je nejšikmější?

Co myslíte může se zvon odlít ze skla?
A víte kde jsou zvony pověšeny „vzhůru nohama” a proč?

Víte ve které hoře je tolik magnetovce, že vám odkloní střelku kompasu až o 18°?
Tato hora má podivný tvar a je v krajině osamocená.

Víte kde u nás leží největší sopka?
A která je nejmladší?
 
Víte kde u nás roste vzácná reliktní rostlina Kandík psí zub?
Je to její nejjižnější stanoviště na světě a nachází se zde pouze několik rostlinek.

A víte jak jsou krásné západy slunce nad Berounkou?

A víte jak je krásné moře lesů na Brdech?

A víte jaké jsou v Jeseníkách úžasné jarní deště?

A víte…………….

A víte proč si myslím, že mám velké štěstí že můžu žít právě v naší zemi?

Krajina a člověk

Poznání, pochopení, přijmutí

Jestliže v dnešní době mluvíme o poznávání přírody, často se tím myslí pouhé učení názvů jednotlivých rostlin a živočichů. Je to jeden z prvních kroků, ale sám o sobě nemá větší význam. Chránit přírodu nemá velkou cenu, dokud nebudeme přesvědčeni o správnosti a smyslu takového počínání. O tom, že chránit přírodu je dobré je přesvědčeno plno lidí, ale již dále nehledají důvod proč je to správné a k čemu to má sloužit.

Například něco pro zarputilé ochránce, kteří uznávají hodnotu přírody jako takové:

•	největším škůdcem je pro přírodní rozmanitost v dnešní době člověk 
•	jestliže je to tak, je nejlepší v zájmu zachování přírodní rozmanitosti odstranit z prostředí škůdce
•	nejrychlejší odstranění škůdce je vytvořit mu prostředí, které pro něj není příznivé a ve kterém nepřežije
•	člověk pro svůj život potřebuje čisté prostředí bez látek jedovatých pro jeho organismus
•	dnes člověk zaplavuje životní prostředí látkami, které jsou pro jeho organismus jedovaté
•	člověk se snaží odstranit z přírodního prostředí jeho největšího škůdce
•	v zájmu zachování přírody je prioritou znečistit přírodu látkami jedovatými pro lidský organismus.

Je to sice demagogie, ale chtěl jsem jen demonstrovat, že pro kvalitní poznávání přírody je třeba použít nejen atlas rostlin a živočichů, ale snažit se o komplexní pohled, ve kterém za poznáním bude následovat pochopení-souvislostí, příčin a následků, vzájemného propojení a ovlivňování. Jedině pak budeme moci najít místo, které člověku v tomto světě náleží a jedině tak budeme moci toto místo, danou odpovědnost a vyplývající povinnosti přijmout. Slovo „ochrana” přírody (před sebou samým) tak pozvolna přejde do slov „péče a přátelství”. Když většina lidí toto přijme, tak zákon na ochranu přírody přestane být trestem a stane se návodem. V dnešní době je třeba přemýšlet nad zákony a popohánět škůdce k odpovědnosti, ale také učit lidi o kráse péče a potřebnosti přátelství.

Komplexní vnímání

Dívat se na skutečnost z jednoho směru je příliš jednoduché. Náš pohled je třeba pomocí otázek přizpůsobit složitosti problému. Většina skutečností, které se dějí kolem nás má souvislost s mnoha dalšími. Znáte asi přirovnání o mávnutí motýlího křídla a uragánem nad oceánem. Je to příklad prostorové dimenze vnímání skutečnosti. To co se právě teď děje zde, má možná vliv na něco mnoho kilometrů odtud. Kdo ví, možná že v těchto chvílích mizí pod asfaltovým kobercem silnice v amazonských pralesích poslední exempláře rostliny schopné léčit AIDS.

Dimenze prostorová, jde ruku v ruce s dimenzí časovou. Nedávno jsem slyšel vtip: Na dveřích restaurace visí nápis: „U nás nemusíte za jídlo platit, zaplatí vaši pravnuci”. Host radostí vběhne do restaurace a notně si dopřává vybraných jídel. Po obědě mu číšník přinese účet s vysokou cifrou. „Odneste to, to za mě zaplatí moji pravnuci”. „To také není váš účet-to tu projedl váš pradědeček.”

Je to krásný příklad časové dimenze problémů. Za chyby těch co tu byli před námi platíme dnes, ale stejně tak bychom se měli naučit již dnes brát odpovědnost za to, co jsme způsobili, ale řešit to budou muset lidé, kteří přijdou po nás. Naše životní prostředí jsme nejen zdědili po našich předcích, ale zároveň ho spravujeme pro své nástupce. Jestliže budeme hlouběji přemýšlet o problémech v rámci těchto dvou dimenzí, získáme na spoustu věcí zcela jiný pohled. Nejlepší způsob jak toho dosáhnout je 

Hledání a kladení otázek

Zkuste si někdy, až budete něco dělat, zastavit se a zkusit si položit otázky týkající se vaší činnosti, které ji budou blíže zkoumat a které ji budou nahlížet z jiných stran. Zkuste si to i u činnosti jiných lidí. Je to občas zajímavá hra a pomůže vám při hledání souvislostí i při poznávání přírody.

Několik příkladů: Co teď ráno v 6:00 dělám?-Jedu v autobuse. Proč?-Protože musím do práce. K čemu musím pracovat?- K získání peněz a pocitu být užitečný. K čemu potřebuji nyní peníze a baví mě práce kterou dělám? Naplňuje mě a jsem přesvědčen, že ji dělám dobře?

Nechci vás navádět k nezaměstnanosti – byl to jen příklad o čem se dá uvažovat ráno v přecpaném autobuse.

Co chci v dohledné době udělat? Co pro to udělám-jak se připravím? Co mi v tom může zabránit? Jak budu eliminovat skutečnosti, které mi chtějí bránit v tom, co chci udělat? Jak zjistím zda jsem dosáhl svého cíle? Co udělám, jestliže se to nepovede?

nebo třeba

Proč vláda schválila tento zákon? K čemu má sloužit? Komu má sloužit? Nedají se některé pasáže vykládat jinak a nebudou cíleně zneužívány? Jaké jsou kroky k prosazování tohoto zákona? Jakou jsou sankce a jak budou vymáhány? Jak bude ovlivňovat moji činnost?

nebo

Co je to za rostlinu? Proč roste právě tady? Proč na jiném místě, které má téměř totožné podmínky neroste? Jak tato rostlina ovlivňuje chování tohoto biotopu? Co o ní říkají knihy a co o ní vím já?

a podobně

Kladení otázek je věc zvyku a umožňuje stát se nestranným pozorovatelem, zhodnocovat zpětně to co jsem dělal, ale třeba i připravit se na možné varianty a vyhnout se nepříjemnému překvapení.
Po části jak pozorovat přichází část 

Co pozorovat

Krajina jako otevřená kniha. Protože jsem již mluvil o globálním prostorovém vnímání životního prostředí, rád bych se nyní vrátil k věcem „lokálním”. Jestliže se dnes lidé zajímají o přírodu, jedná se často o znalosti z jiných regionů. Často pak můžeme slyšet o zničení kusu brazilského pralesa, ale nic se nedozvíme o zničení určitého biotopu v naší republice. Spoustu lidí cestuje daleko za hranice našeho státu, aniž by věděli jak to vypadá za jejich městem. A to i přesto, že jsou u nás místa s jedinečným přírodním bohatstvím. Jsem přesvědčen, že je důležité znát blízké okolí místa kde žiji, neboť krajina nejen o člověku vypovídá, ale i formuje jeho život. Možná že jste viděli dokument pana Císařovského „Čtyři okamžiky ticha”. Je v něm krásně popsán tento oboustranný vliv. Jen člověk žijící v krásné krajině dokáže plně pochopit krásu přírody. Dítě prožívající celý svůj život na pražském sídlišti Lužiny, kde nevidí z oken svého pokoje nic než panelákové sídliště a hrající si na umělých hřištích uprostřed obřího rondelu tisícovek bytů patrně nikdy nepochopí škodu jakou napáchá dálnice v kouzelném Českém středohoří. Člověk vyrůstající v prostředí řvavých reklamních poutačů již bude podvědomě uvažovat v mantinelech fantazie, která je mu předkládána a bude ztrácet vlastní. Krajina je ošklivá, protože i my jsme dnes oškliví. Člověk žijící na anonymním sídlišti nemá potřebu v šedi panelů krášlit si své životní prostředí a pak není divu, že již nevnímá tuny odpadků v lesích (dokážete jít u nás krajinou alespoň 1 km a nezahlídnout pohozenou PET-láhev?).

„Ti lidé jsou hrozní-nedokázali uklidit konzervy, které jsme tu nechali minulý týden…..”
Krajina zrcadlí člověka. Jestliže se dokážete pozorně dívat v krajině a číst v ní, ukáže vám, jaký je ve skutečnosti člověk, který v ní žije. Často přijdete do některého města a cítíte, že zde by bylo dobré bydlet-nějak se vám toto místo líbí. Já tento pocit mám například v Jindřichově Hradci, Mšeně nebo Jeseníku. Je to kraj lidí, kteří dokáží o prostředí ve kterém žijí pečovat. 
Jestliže jdete lesem a vidíte krásně opravenou a čistou studánku, víte, že zde žijí dobří lidé a máte dobrý pocit a chuť vykonat něco dobrého – třeba vyčistit a upravit studánku poblíž vašeho domu. A třeba tam půjde člověk a …..
Kuřák stojící na zastávce autobusu nemá problém ohodit nedopalek na zem, na které se již válejí jiné odpadky. Jen málo lidí dokáže vyhodit pytel s odpadky do čistého lesa, ale jestliže tam už několik pytlů leží ……
Krajina se zrcadlí v nás a my jsme oškliví, protože žijeme v ošklivé krajině. Oškliví nejdříve duševně a pak i fyzicky.

Je důležité listovat v paměti krajiny, neboť nám poví více než mnoho knih o ekologii. A stačí k tomu trochu selskému rozumu a trochu znalost vlastní historie.
Proto jsem napsal ten seznam některých zajímavostí z naší republiky. Pro poznání kraje ve kterém žiji. Pro hrdost nad jeho krásou. Pro úctu k dědictví našich předků, kteří svůj vztah k přírodě nazývali často bojem, ale kteří přesto dokázali mít prostředí ve kterém žili krásně upravené. Jednou jsem na jednom krovu na půdě starého domu (čili v místě kam se člověk těžko někdy podívá) viděl nádherné vyřezávané ornamenty. Pro slávu Boží a proto aby to bylo u nás hezčí.
Spoustu lidí se již dnes uzavřelo ve svém světě, který začíná i končí prahem jejich domu. Všimli jste si někdy jak dříve , např. v barokních statcích , bylo průčelí domu honosně vyzdobeno? Jak domu kralovala majestátní ozdobná brána? Nebyla to jen výsada bohatých. I chudí se snažili o ozdobné motivy v rámci svých možností. Dnes je často dům zasazen hluboko do parcely a jestliže něco ukazuje do průčelí, tak jsou to unifikovaná vrata garáže a neprostupný cihlový nebo betonový plot.

Ale to byl jen jeden příklad toho,

Co mohu vidět v krajině

Je zajímavé dívat se na krajinu a představit si ji v proudu času. Zjistíte proč a jak se které město vyvíjelo, proč silnice vedou tudy kudy vedou. Kdy kdo vykácel které stromy. Proč vznikl v těchto místech lom. Kudy tekl potok a proč se tato ulice jmenuje tak jak se jmenuje. Objevování historie vlastního regionu je zajímavá hra. Chce to jen mít otevřené oči a nebát se ptát, hledat a používat fantazii. 

Kouzlo rozmanitosti

Naše země je malá, ale obsahuje téměř vše. Hory i roviny, pouště i stepy, zlatonosné řeky i hluboké hvozdy, sopečná pohoří i lužní lesy. Na malém kousku země dokázala příroda vytvořit v malém to, co ve velkém obdivujeme jinde na světě. Naše země je vzácná a jedinečná právě svou rozmanitostí. Je to bohatství, kterého bychom si měli především vážit. Je to bohatství, které stojí zato poznávat. Je to místo, které si zaslouží naši péči a přátelství. 

Učit jiné obdivovat je lepší než vychovávat
 
Jestliže nechcete, aby v lese u vašeho města byl nepořádek, můžete tam uklidit. Vytvoříte krásné prostředí a bude nějaký čas trvat, než lidé opět les zaneřádí. Jestliže chcete aby uklizeno bylo delší dobu, máte dvě možnosti. Přemluvit na radnici zastupitelstvo, aby byla vydána vyhláška, zakazující pod pokutou znečišťování lesa a nebo začít učit lidi o tom, že odhodit plastikovou láhev v lese není dobré. Tato cesta je těžší a trvá déle, ale má větší efekt. Jestliže budete jen říkat, že odpadky do lesa nepatří a jejich odhazování není dovoleno, budou se lidé ptát proč, kam je mají dát, budou vám dávat za vinu, že nedokážete zajistit přistavení kontejneru na odpadky a podobně. Jestliže je budete učit o prosté kráse přírody a kouzlu její rozmanitosti, začnou si na tyto a mnohé další otázky odpovídat sami. Odpovídat a hledat na ně řešení. Jestliže vedete oddíl a nebo se podílíte na jeho činnosti, máte jedinečnou šanci učit lidi přemýšlet o věcech, které nás obklopují. 

A až budou o místě ve kterém prožívají svůj život lidé přemýšlet, až se stane toto místo jejich přítelem a oni naleznou chuť o něj pečovat, pak to u nás bude mnohem hezčí. 

Náměty na činnost

Nejlepší způsobem jak poznávat krajinu je -procházet ji.

Jestliže ale budete chtít poznávat krajinu ze širšího pohledu, je dobré se o ní něco nejdřív něco dozvědět.

Co se týče pozůstatků lidské činnosti je možné si zjistit nejen hlavní zajímavosti a dominanty navštěvovaného místa-ty najdete v každé mapě, ale zkuste se podívat i na způsob života v daném regionu v minulých stoletích. Zjistěte si jaký druh obyvatelstva na území žil a kudy vedly staré cesty. Jestliže pak v krajině uvidíte roubený dům, budete vědět jak je zhruba starý, proč stojí tam kde stojí, kudy vedl vesnicí potok a kde byl obecní rybník. Poznáte stodolu, sýpku i výměnek, i když již budou v dnešní době přestavěny na obytný dům. Uvidíte zajímavosti (kabřince, žudra, prampouchy), které by unikly bez bližších znalostí vaší pozornosti. U měst se podívejte na starší půdorysy města a zjistěte si kudy vedlo hlavní městské opevnění, jak bylo město ve středověku zásobováno vodou a zkuste najít potom ve skutečnosti pozůstatky po těchto stavbách. Hledejte technické památky – staré mlýny a kovárny. Zeptejte se současných majitelů, zda by nebylo možné se podívat dovnitř. Někde ještě jsou zbytky vybavení. 

S  oddílem jsme si často hráli v krajině kolem Jílového u Prahy. Na některých místech tam naleznete malé kopečky, které vybízejí ke hře na schovávanou. V muzeu jsme se pak dozvěděli, že je vytvořili Keltové, když hledali zlato. V okolí Otavy zase můžete nalézt hromady provrtaných škeblí. Je to pozůstatek výroby perleťových knoflíků v minulém století.
Až se půjdete podívat na rozhlednu, nebo kostelní věž, pokochejte se nejen rozhledem, ale podívejte se jak je postavena, kdy a kdo ji postavil a čím je zajímavá.
Nebojte se ptát lidí a poproste o vpuštění i do objektů, které jsou zavřené. Ne vždy se to povede, ale možná že vás potom zaujme gotický krov kostela, zajímavá klenba ve chlévě staré usedlosti. Jděte se podívat do kostela v západních Čechách ve vesnici Podhradí. Půjčte si klíče u paní v domku pod skálou. Budete pak vědět o čem mluvím.

Hledejte také zajímavé přírodní památky. Možná časem zjistíte, že možno podniknout několikadenní výlet, jen proto aby jste uviděli zajímavý výchoz skály nad povrch, vývěr vody,  skupinu bludných balvanů a nebo jen z dálky místo, jediné u nás, o kterém víte, že tam žije několik jedinců štíra. 

Pořiďte si kartotéku. Stačí na kartičky si zaznamenat základní údaje, fotku. Nebojte se kreslit. Pár čar dokáže zachytit to, co by bylo nutno složitě opisovat. 

A vezměte na místa , která jste takto objevili, své kamarády. Čím více lidí si bude vážit krás přírody, tím více bude lidí, kteří se ji budou snažit svým životem co nejméně poškozovat.

Literatura k tématu

Čáka, J.: Toulání po Brdech.
Durdík, T.: Encyklopedie Českých hradů.
Dušan, J.: Encyklopedie mostů v Čechách na Moravě a ve Slezsku.
Herout, J.: Slabikář návštěvníků památek.
Hrušková, M.: Památné stromy.
Janotka, M.: Řemesla našich předků.
Jist, A.: Kopa kopců.
Jist, A.: U nás Jediné.
Kovařík, P.: Studánky a prameny Čech, Moravy a Slezska.
Nevrlý, M.: Kniha o Jizerských horách.
Nevrlý, M.: Nejkrásnější sbírka.
Nouza, J.: Rozhledny Čech, Moravy a Slezska.
Obrázky z Podbrdska.
Po Brdech od městečka k městu.
Preclík, V.: Tiše se přemisťovati.
Střední Brdy – krajina neznámá.
Škabrada, J.: Lidové stavby.
Šmíd, J.: Oživené krásy vlasti.
Vosátka, M.: Toulky přírodou.