Program ”Člověk a prostředí”
- výchova k trvale udržitelnému způsobu života
(učební celek pro 2. stupeň ZŠ a pro SŠ
vytvořený pracovní skupinou STUŽ pro ekologickou výchovu)

Sestavili:
Jiří Kulich. SEVER - Středisko ekologické výchovy a etiky Rýchory, Horní Maršov Milan Caha, EVANS - středisko globální výchovy, Praha
- členové pracovní skupiny Společnosti pro trvale udržitelný život (STUŽ) pro ekologickou výchovu

Anotace:
Předkládaný návrh je zaměřen na začlenění problematiky trvale udržitelného způsobu života (vztahu člověka a prostředí) do kurikula 2. stupně základních škol a do kurikula středních škol a to formou zvláštního učebního celku. Struktura témat však zároveň tvoří možnou celkovou osnovu pro výchovu k trvale udržitelnému způsobu života (tj. vymezeni jejího rozsahu a obsahu) na uvedených stupních škol a v přípravě učitelů těchto stupňů.

Vznik programu:
Na počátku byl návrh programu, který v říjnu 1994 publikoval v několika odborných časopisech zaměřených na vzděláváni a na životní prostředí Josef Vavroušek. Tento návrh se jmenoval Program zavedení výuky předmětu ”Ekologie člověka” a byl určen pro školy všech stupňů i předškolní a mimoškolní výchovu. Cílem programu dle autora bylo, ”aby co největší počet mladých lidí získal znalosti základních problémů spojených s interakcí mezi člověkem a ostatní přírodou a zároveň se seznámil s možnostmi řešení těchto problémů prostřednictvím trvale udržitelného rozvoje”. Na tento program navázala pracovní skupina STUŽ pro ekologickou výchovu, která v rámci dvou projektů (v roce 1996 v rámci projektu programu PHARE a v roce 1997 v rámci projektu REC Budapest) rozpracovávala původní myšlenku. Po mnoha debatách vznikl celek, který se snaží naplňovat cíl, který mu do vínku dal Josef Vavroušek. Na jeho vzniku se nejvíce podíleli Jiří Kulich, SEVER Horní Maršov, Milan Caha, EVANS Praha s využitím práce Věry a Ivana Janíkových, Veroniky Hamerské, Jiřího Hrušky, Topího Piguly, Pavly Polechové, Ivana Ryndy a dalších členů pracovní skupiny STUŽ pro ekologickou výchovu.

1. CÍLE PROGRAMU ČLOVĚK A PROSTŘEDÍ

Program je vytvořen tak, aby:
a) vymezil rozsah a obsah výchovy k trvale udržitelnému způsobu života na úrovni 2. stupně základních škol a na středních školách.
b)v rovině informativní zejména zavedl a osvětlil pojem ”trvalé udržitelnosti” a dále aby integroval poznatky týkající se problematiky životního prostředí již dříve získané v jednotlivých předmětech
c) v rovině formativní zejména rozvíjel systémové myšlení, sociálně- psychologické dovednosti a schopnosti- komunikaci, spolupráci, tvořivost a tvořivé řešení problémů, probouzel zájem o životní prostředí, zaujímání a uvědomování si vlastních i skupinových postojů a hodnot ve vztahu k životnímu prostředí, posiloval citovou vazbu na přírodu a úctu k přírodě a vedl k odpovědnému jednání vůči přírodě i společnosti.

2. FORMA REALIZACE PROGRAMU ČLOVĚK A PROSTŘEDÍ
Realizace nemůže být z více praktických důvodů vázána jen na zavedení samostatného předmětu na ZŠ či SŠ (Jak původně navrhoval Josef Vavroušek). Navrhujeme proto čtyři vhodné způsoby realizace programu, případně jejich kombinace:
-	vícedenní kurs / projektový týden;
-            série projektových dnů / epochová výuka
-	učební celek začleněný v rámci stávajícího předmětu (zeměpisu, občanské výchovy)
-	samostatný volitelný předmět

Program je možno zcela plnohodnotně využít i v mimoškolní ekologické výchově - byl například využit v programu studijního tábora Zvířetice v roce 1997.

Bez ohledu na použitou organizační formu by si program měl zachovávat určité parametry:

* Za optimální časový rozsah považujeme 40 vyučovacích hodin. Minimum, které umožňuje uceleně a dostatečně kvalitně pokrýt potřebnou problematiku je 20 vyučovacích hodin. Níže popsaný návrh realizace pracuje s rozsahem 30-32 vyučovacích hodin - což přibližně odpovídá dotaci pětidenního kursu I projektového týdne nebo školnímu roku a jedné vyučovací hodině týdně.

* Doporučujeme. aby jej žák/student absolvoval alespoň l x na 2. stupni ZŠ a l x na SŠ. Vzhledem k návaznosti na znalosti z jiných předmětů (např. dějepis, chemie, přírodopis. zeměpis) je na ZŠ doporučeno zařazení v 9., případně v 8. ročníku. Toto doporučení odpovídá i náplni ”hostitelských‘ předmětů (zeměpisu. občanské výchovy) v těchto ročnících.

* Návaznost mezi realizací učebního celku na 2. stupni ZŠ a na SŠ je zajištěna cyklickým pojetím návrhu. Výstavba celku ‚v měla být pro oba stupně stejná. tak aby i absolvování pouze na jednom stupni poskytlo ucelený přehled o problematice. Rozdíl bude v důrazech na jednotlivá témata a v hloubce probírané problematiky.

* Formy a metody jsou navrženy tak, aby odpovídaly integrujícímu charakteru předmětu, naplňovaly nejen informativní, ale i formativní funkci učebního celku.
Popsaný návrh realizace nejlépe odpovídá formě vícedenního kursu /projektového týdne a to z těchto důvodů:

* jde o formu dostatečně intenzivní, aby splnila nároky kladené na informativní i formativní funkci učebního celku

* zároveň je však relativně snadné zařadit ji do stávajícího systému výuky na základních a středních školách - existuje tradice sportovních a turistických kursů, exkurzí, dynamicky se rozvíjející projektové vyučování. Tato forma je i pro žáky přijatelnější než ”novy předmět‘

* zvolená forma má výhody z hlediska prostředí (probíhá mimo prostředí školy, kontakt s přírodou i člověkem vytvořeným prostředím je relativně snadný a intenzivní), času (Je možno zařazovat delší bloky simulačních her, cvičení, pozorování přírody) i lepších možností využití skupinové dynamiky a sociálně psychologických metod.

3. PŘÍNOS A POJETÍ PROGRAMU ČLOVĚK A PROSTŘEDÍ

Hlavní přínos navrženého programu vidí zpracovatelé ve dvou rovinách:

* Učební celek ”Člověk a prostředí” zavádí do ekologické výchovy principy ”trvalé udržitelnosti” (resp. pojem ”trvale udržitelný rozvoj/způsob života”). a vymezuje možný rozsah a obsah výchovy k trvale udržitelnému způsobu života.

* EV v českém školství je postavena na využití malostí rozptýlených v různých předmětech a ročnících, přičemž zvláštní význam mají tzv. ”nosné” předměty - přírodopis/biologie, zeměpis a občanská nauka. Návrh zavádí nový významný prvek - celek integrující poznatky získané v jednotlivých předmětech, rozvíjející systémové myšlení, ukazující nejen multi-, ale také interdisciplinárnost problematiky TUR.

Učební celek staví na tom, co již je zařazeno v kurikulu vymezeném vzdělávacími standardy a jednotlivými vzdělávacími programy a co se již běžně objevuje v učebnicích. Jeho cílem proto není např. výuka základních ekologických pojmů. Pochopitelně však s nimi pracuje a přispívá k jejich procvičování a upevňování.

Výukový program usiluje o syntézu hlavních směrů, proudů a důrazů v ekologické výchově (v závorkách uvedeny příklady inspiračních zdrojů):
* bezprostřední kontakt s přírodou (E. Strejčková - Ekologické centrum hl.m. Prahy ”Toulcúv
dvůr”)
* zkušenostní učení a prožívání (Earth Education - viz např. Ledvinová a kol. (1992), Witt
(1996))
* systémový přístup a chápání principů trvale udržitelného rozvoje (D. Meadows - viz citované
práce, J. Vavroušek, B. Moldan)
* přírodovědný základ vztahu člověka a prostředí (např. D. Kvasničková, Květoslava Burešová -
středisko pro výchovu a vzdělávání v přírodě Chaloupky)
* společenskovědní základ vztahu člověka a prostředí (např. E. Kohák, H. Librová - viz citované
práce)
*holistické/celostní pojetí (globální výchova - viz Selby, Plke (1992))

4. OBSAH PROGRAMU ČLOVĚK A PROSTŘEDÍ

Výukový program začíná (1) poznáváním mezilidských vztahů a fungování liské společnosti.
Na to navazuje poznávání vztahu člověka a přírody v několika rovinách - (2) emocionální (4)
znalostní. a (3) eticko-filosofické. Od konkrétně sledovaných jevů a vztahů přímo ve skupině a
přímo v okolním prostředí se přechází k abstraktnějším (”méně hmatatelným”) (5) časovým a (6)
prostorovým souvislostem - tedy k vývoji vztahu člověka a prostředí a k problémům a
souvislostem globálním. Speciálním tématem, které reaguje na aktuální klíčový aspekt vztahu
člověka a prostředí je (7) vztah ekonomiky a ochrany prostředí (trvale udržitelný rozvoj). Od
abstraktnějších témat se výukový program poté vrací opět ke konkrétním - tentokrát však již v
rovině možných řešení - věnuje se existujícím a žádoucím vzorcům spotřeby a výroby a vrcholí
možnostmi zapojeni jednotlivce do ochrany prostředí (8). (Čísla v závorkách odpovídají číslování
jednotlivých bloků výukového programu.)

Stejnoměrný důraz je kladen na informativní i formativní funkci programu. Uvedené pořadí bloků se v podmínkách vícedenního pobytového kursu ukázalo být optimální z hlediska vnitřních návazností a dynamiky akce. Skutečné pořadí však závisí na konkrétních podmínkách (včetně počasí, případných spolupracovnících apod.) a úsudku pedagoga.

1. blok (4 hod.): Mezilidské vztahy, psychologické a sociologické aspekty trvale udržitelného způsobu života
2.blok (3 hod.): Místní prostředí I. - rozmanitost a krása přírody

3.blok (3 hod.): Postavení člověka v přírodě
4.blok (4 hod.): Místní prostředí II - přírodní hodnoty místa (a v širším smyslu ČR), nejzávažnější ekologické problémy
5.blok (3 hod.): Vývoj vztahu člověka a přírody
6.blok (4 bod.): Globální souvislosti a problémy
7.blok (4 - 5 bod.): Souvislosti ekonomického rozvoje a ochrany Životního prostředí, trvale udržitelní rozvoj
8.blok (6 hod.): Člověk jako občan, spotřebitel a výrobce, možnosti zapojení do ochrany prostředí
Průběžnými součástmi
dále dle zvolené formy mohou být po celou dobu:
* hodnocení proběhlého programu a plánováni dalšího (účastníci bodují programy, diskutuje se o
jejich ”úspěchu” Či ”neúspěchu”)
* relaxační programy

Klíčové myšlenky a pojmy:

Klíčové myšlenky a pojmy jsou ”extraktem” programu z hlediska malostí. Rovněž plní roli ”červených nití”, které vnitřně propojují jednotlivé bloky. Účastník se s nimi v průběhu programu setká několikrát a má tak možnost si je lépe zapamatovat a pochopit

KOMUNIKACE A SPOLUPRACE JAKO NÁSTROJ ŘEŠENI PROBLÉMÚ Bloky: l-x-x-7-x

HODNOTA PŘÍRODY PRO ČLOVĚKA A SAMA O SOBE
Bloky: 2-3-4-x-7-x

*SPOLEČNÉ KOŘENY ČLOVĚKA A JINÝCH ORGANISMŮ
 Bloky: 3

*PROPOJENI SPOLEČENSKÝCH A PŘIRODNICH SYSTEMU (S DURAZEM NA ZAVISLOST ČLOVĚKA NA PIRODĚ)
Bloky:x-x-4-5-6-7-x

*PROPOJENOST JEVŮ V ČASE, PROSTORU A PROBLÉMECH 
Bloky: l-x-5-6-7-x

*DLOUHODOBĚ NELZE ČERPAT PŘIRODNI ZDROJ RYCHLEJI NEŽ SE STAČÍ OBNOVOVAT
Bloky: x-x-x-7-x

*ZASADA PŘEDBĚŽNE OPATRNOSTI 
Bloky: x-x-x-7-8

*NEOMEZENY RŮST V PROSTŘEDÍ S OMEZENÝMI ZDROJI NELZE TRVALE UDRŽET 
Bloky: l-x-x-7-8

*ROLE JEDNOTLIVCE JAKO OBČANA, SPOTŘEBITELE A VYROBCE A ODPOVĚDNOST ČLOVĚKA ZA ŽIVOTNI PROSTŘEDÍ
Bloky: x-x-x-8
1.  BLOK (4 hod):
Téma: Mezilidské vztahy, psychologické a sociologické aspekty trvale udržitelného způsobu
života
Klíčové myšlenky: komunikace a spolupráce jako nástroje pro řešení problémů
Stručný obsah:
* komunikace
* budováni a význam důvěry
* spolupráce a soutěživost
* dosahováni dohod~‘ a řešeni konfliktů
* řešení problémů
* rozdíly mezi individuálním a skupinovým řešením problémů

Návaznosti:
Navazuje zejména na občanskou výchovu.

Funkce informativní:
* porozuměni procesům mezilidské komunikace a rozhodování
* porozuměni příčinám sociálně podmíněných problémů a konfliktů
* poznání hodnoty rozmanitosti (diverzity) v sociální skupině

Funkce formativní:
*sebepoznání
* zlepšení komunikativních dovedností
*zlepšeni schopnosti spolupracovat (týmové práce)
*zlepšeni schopnosti řešit problémy
*rozvoj tvořivosti

Další přínosy:
Pro další průběh kursu je podstatné. že tento blok přispívá
* k zlepšení soudržnosti skupiny a důvěry ve skupině
*k lepšímu poznáni žáků/studentů navzájem, zlepšení kontaktu s pedagogem. příp. s lektory. s
prostředím
* navození dobré pracovní atmosféry v průběhu semináře

Příklad realizace bloku:
Celková charakteristika
Blok je založen na sérii cvičení, přičemž postupuje od jednoduchých ke složitějším, od individuálních ke skupinovýma od Čistě l~‘zických k intelektuálně náročnějším. Ve skupinových cvičeních se stridá práce malých skupina celé třídy. Jednotlivá cvičení se většinou skládají z vlastního provedeni, následné diskuse a závěrečného vysvětlujícího a upřesňujícího komentáře pedagoga. Cvičení jsou zaměřena na komunikaci, budováni důvěry.
spolupráci, řešení problémů... Protože cvičení jsou modely/metafory skutečn‘~h procesů. v rozborech často hledáme paralely ze skutečného světa (může to být např. děni parlamentu. ~‘ztahy mezi státy, chování člověka ve společnosti...) Míra náročnosti (fyzické i duševní) se přizpůsobuje schopnostem skupiny.

Základní podmínky efektivní práce ve skupině
Jednou z důležitých charakteristik programu ”Člověka prostředí” je jeho důraz na metody skupinové práce. Proto je třeba se věnovat vytvoření skupiny jako takové i na budování ”pozitivní vzájemné závislosti” (Pike, Selby, 1994) mezi jednotlivými členy. Z tohoto hlediska jsou pro program důležité:
Otevření komunikace
Komunikace je stavebním kamenem všech dalších dovedností, rozvíjených v systému výchovy k trvale udržitelnému způsobu života. Kromě verbální komunikace, která informuje zejména o objektech a logických vazbách, se v mnoha aktivitách využívají neverbální složky komunikace. podle Junové (1985) spontánnější, pravdivější, bezprostřednější, výraznější a jednoznačnější nežli projev verbální. Člověk projevuje neverbálně i postoje a tendence, kterých si vůbec nemusí být vědom, anebo které si již pozvolna uvědomuje, ale z různých důvodů je není ještě schopen verbalizovat. (Junová 1985 in Kožnar, 1992). Podpora efektivní komunikace spočívá v podpoře prostředí komunikaci příznivého. Napier a Gershenfeld (1973, in Kožnar, 1992) uvádějí faktory tlumící komunikaci: existující rozpory mezi potřebami členů skupiny a cíli skupiny, obavy z neakceptování skupinou, a problémy s ovládáním a statusem.
Budování příznivé atmosféry ve skupině
Skupinová atmosféra je charakteristika ukazující převládající náladu ve skupině, emocionální ovzduší, klima skupiny. Nejpodstatnějšími prvky, které ji vytvářejí, jsou vedení skupiny, soudržnost a tenze ve skupině. Vliv na atmosféru má však také složení skupiny, její vývojová fáze, cíle a normy, role, atd. (Kožnar, 1992) Příznivou atmosféru popisuje Kožnar jako ”atmosféru psychologického bezpečí, vzájemné důvěry s relativní absencí strachu a různých sociálních hrozeb, neodsuzující atmosféru s důrazem na kooperaci ve vztazích mezi členy včetně vedoucích”

Tato atmosféra umožňuje zapojení všech členů skupiny, sebeotvírání, sebezkoumání a sebeprojevování, otevřeně poskytování zpětných vazeb, podstupování rizika při hledání a zkoušeni nových forem chování a tudíž optimální sociální učení.
Posilováni soudržnosti skupiny
Koheze (soudržnost) vede k uspokojování základní lidské potřeby bezpečí a akceptace a zesiluje se společnými zážitky.
Utváření norem ve skupině
Normy představují ve skupině soubor pravidel a zásad, co je správně a nesprávné, žádoucí a nežádoucí (1978 in Kožnar, 1992). Vymezují povinnosti a práva Členů skupiny, přípustné a nepřípustné způsoby chování a definují tak akceptovatelné chování ve skupině, případně i mimo ni. Formováni pravidel je složitý a mnohdy nepostřehnutelný proces, na němž se podílí očekáváni a převládající klima ve skupině, kvalita prostředí a zejména příklad učitele.
Užitečnými normami ve skupině mohou být např.
*vše, co se ve skupině řekne nebo odehraje, zůstane mezi Členy skupiny
*nikdo nemá právo zesměšňovat jiné Členy skupiny
*Členové skupiny budou dodržovat dohodnuté Časy
*každý má právo říct svůj názor, který má stejnou váhu jako názor jiných členů skupiny
*každý má právo se nezapojit do Činnosti, do které se zapojit nechce - vtom případě ale plní funkci pozorovatele

Jednotlivé Části prvního bloku:

a) Vzájemné poznávání se z jiných úhlů a uvolnění atmosféry
Blok zahajuje série krátkých seznamovacích aktivit a individuálních fyzických cvičení zaměřených na vzájemné poznání a na uvolnění atmosféry (uvádíme je např. slovy ”Chceme vám ukázat, co všechno dokážete”, ”Zkusme se o sobě dozvědět něco nového”. ”I když už spolu nějaký Čas pobýváte, možná ještě nevíte o některých věcech, které máte společné”). ). Střídáme několik ”seznamovacích” her a několik cvičení (Často náročných spíše zdánlivě Či psychicky- tak aby se každému účastníkovi zdařilo alespoň některé z nich).

b)Spolupráce a soutěživost
Program pokračuje sérii krátkých a jednoduchých skupinových fyzických cvičení, kdy výsledek závisí především na spolupráci celé skupiny (‘např. pády v kruhu - všichni stojí v kruhu a padají dopředu či dozadu - pokud všichni reagují správně, skupina se navzájem podrží a k pádu nedojde). Tuto část uvádíme např. slovy: ”Až dosud zkoušel cvičení každý sám za sebe. když se to nepovedlo jednomu, ostatním to bylo (mohlo být) jedno. Nyní, když se to nepovede jednomu, neuspěje nikdo (spadneme všichni)”. Po skončení se v krátkém rozboru ptáme: ”K Čemu takové cvičeni bylo dobré? Proč jsme ho do programu zařadili? Dozvěděli jste se při něm něco?”. Účastnici objevu význam spolupráce.
V jiném - náročnějším typu cvičeni se účastnici ocitají v situaci, kdy musí volit jednu ze dvou možných strategii - spolupráce a soutěživosti. Tato cvičeni mohou být ryze intelektuální (např. ”Kooperativní čtverce “ dle Selbyho a Pikea (1994) nebo kombinovat fyzickou a duševní náročnost (např. Životní prostor” dle Cahy, Činčery a Kulicha (1996). Obvyklý průběh dokládá. že převažuje tendence k volbě strategie soutěživé. v použitých cvičeních však obvykle ke splněni zadáni vede cesta přes kooperaci. V následné diskusi objevujeme určité vzorce lidského chování (mezilidských vztahů, jejich příčina a následky (např. stereotyp ”mít víc než druhý/mít nejvíc”. neefektivní chováni‘ časovém stresu. agresivita ve stresových situacích...)
c)Důvěra
Následuje náročnější cvičení vyžadující větší soustředění a vzájemnou důvěru - je často emocionálně vypjatější, vypadá ”nebezpečněji”, někteří se budou bát, že cvičení nezvládnou. I když jde opět o náročnost spíše zdánlivou, resp. psychickou, vyžaduje tato část programu určitá opatření pro zajištěni bezpečnosti - vhodný prostor (dostatečná volná plocha bez nábytku).
disciplína a pocit odpovědnosti ve skupině, předchozí zkušenost pedagoga s cvičeními. Při” pádu důvěry” např. postupně každý účastník padne z asi metrové výšky do nastavených rukou kolegů, při ”slepé cestě důvěry” musí spoléhat na odpovědnost svého partnera ve dvojici. Následný rozbor směřuje k důležitosti vzájemné důvěry pro úspěšný výsledek..

d)Skupinové řešení problémů (komplexní cvičení)
Blok vrcholí aktivitami, v nichž skupina hledá co nejefektivnější řešeni složitého fyzického nebo
intelektuálního problému, přičemž řešení vyžaduje využít většinu z dovedností rozvíjených v předchozích cvičeních - dobrou komunikaci, spolupráci a důvěru ve skupině. Vzhledem k tomu, že jde o skupinové řešení problému, bývá prvním krokem dosahování dohody ve skupině.

V jednom charakteristickém cvičení např. velká skupina (celá třída) poslepu společně tvoří z lana co nejpřesnější čtverec. V první fázi obvykle hledá způsob jak se dohodnout - objevuje se několik
”vůdců”, kteří dění organizují, často vzniká chaos, ve skupině vzniká potřeba ustavit mechanismus pro diskusi o řešení. Poté co se to zdaří, objevují se různě efektivní řešení, otevírá se prostor pro tvořivost. Nakonec se skupina shodne na relativně nejlepším řešení. V rozboru diskutujeme zejména o efektivitě individuálního a skupinového řešeni, rolích v týmu, průběhu rozhodovacího procesu, sebeorganizaci skupiny, tvořivosti, stereotypech v myšlení, paralelách s realitou. Některé specifické aktivity umožnují diskusi nad takovými ekologickými tématy jako adaptace nebo daň za rychlost, časový stres, spěch - metafora ”mcdonaldizace společnosti”.

Doporučená literatura:

Cahová,M.,Caha,M:	Simulační hry‘ příloha Sisyfos 6-7/96. 1996
Činčera, J., Caha, M., Kulich, J.: Hry a výchova k trvale udržitelnému rozvoji. Brontosaurus Praha 7,Praha,1996 ‚
Hermochová S.: Hry pro život 1 a 2, Portál, Praha, 1994
kol: Všehochuť her, příloha Sisyfos 4/98, 1998
Neuman, J.: Dobrodružné hry a cvičení v přírodě, Portál, Praha, 1998

2.BLOK (3 hod.)

Téma:	Místní prostředí I. - rozmanitost a krása přírody

Klíčové myšlenky a pojmy:
hodnota přírody pro Člověka a sama o sobě

Stručný obsah:
*smyslové vnímáni přírody
*rozmanitost a krása přírody
*tvořivá práce s přírodninami

Návaznosti:
Navazuje zejména na estetickou výchovu.

Funkce informativní:
*poznávání místního prostředí
* poznávání diverzity přírody

Funkce formativní:
*posilováni citové vazby na přírodu a úcty k přírodě
* rozvoj estetické tvořivosti
*zlepšení soustředěni a vnímavosti
*budování vědomi křehkosti a zranitelnosti přírody

Další přínosy:
Pobyt v přírodě - příznivé zdravotní a psychologické aspekty

Příklad realizace bloku:
Blok je koncipován jako procházka přírodou, do níž je zařazeno několik aktivit zaměřených na smyslově vnímání přírody. Na začátku je důležitá je promyšlená motivace vedoucí ke zklidnění, ochotě vnímat, k odhozeni studu z citovosti a k jisté intimnosti prožitků žáků a studentův Vlastni aktivity jsou zaměřeny na soustředěni smyslů na barvy, vůně, tvary, zvuky přírodního prostředí. Některé z aktivit otevírají prostor pro estetickou tvořivost - vzhledem k neobvyklým (přírodním) materiálům. s nimiž s nimiž účastnici shodně pracují pravděpodobně poprvé). jsou eliminován)
některé vytvořené psychické bloky (typu ”neumím kreslit”, ‘jsem na to nešikovný”). Většina těchto aktivit je určen:~ pro individuální Činnost žáka/studenta. některé pro činnost ve dvojicích.
Volba i seřazeni jednotlivých aktivit závisí plně na terénu a volbě pedagoga. Z uvedeného vyplývá.
že tento blok představuje jistý protipól 4. bloku - zatímco ten je zaměřen na rozvíjení znalostí o přírodě. resp. o vztahu člověka a přírody. 2. blok usiluje spíše o lepší vnímání přírody a posíleni citové vazby na přírodu
Doporučená literatura:
Caha M.: Hrst letních her. Sisyfos 7 - 8. 1997
kol.: Všehochuť her. příloha Sisyfos 4/98, 1998
kol.: PROJECT WILD, manuál projektu. Uherské Hradiště. Junák - středisko Psohlavci. 1993
Ledvinová J. a kol.: Výchova pro budoucnost, MŽP a Tereza. Praha. 1992
Witt R.: Vnímejme přírodu všemi smysly. PEC. Praha. 1992

3.BLOK (3 hod.)

Téma:	Postavení člověka v přírodě 

Klíčové dojmy a myšlenky:
společné kořeny Člověka a jiných organismů

Stručný obsah:
*co má člověk společného s ostatními tvory / co ho odlišuje
* postavení Člověka v přírodě: pán tvorstva, jeden organismus z mnoha nebo správce?
(antropocentrické a biocentrické chápání světa, filosofické a náboženské reflexe - např. křesťanství, jiné náboženské systémy, osvícenství, hlubinná ekologie...)
* odlišení subjektivního emocionálního vztahu Člověka k jednotlivým organismům od jejich funkce
ve společenstvech (”ošklivý” neznamená ”škodlivý”)
*etické normy v zacházení s přírodou (např. ochrana zvířat, existují ”práva zvířat” a ”práva
přírody”?)

Návaznosti:
Navazuje zejména na občanskou výchovu.

Funkce informativní:
*pochopení společných kořenů člověka a ostatních tvorů
*pochopeni významu diverzity v přírodě
*získání přehledu o různém nazírání na postaveni Člověka v přírodě a z toho vyplývajících
důsledcích pro zacházení s přírodou
*doplnění základních ekologických pojmů (adaptace) a malostí (ekologické chápání pojmů
”škodlivý” - ”užitečný”
*lepší pochopení vzniku zoofóbií

Funkce formativní:
*formováni vlastního názoru na postavení Člověka v přírodě
*formování odpovědného chováni vůči přírodě
*eliminace předsudků (”škodlivé” organismy) a zoofóbii
* posilování citové vazby na přírodu a úcty k přírodě
*budování pocitu sounáležitosti s přírodou
Příklad realizace bloku:

Motivační část
Blok může začít četbou, resp. poslechovým literárním pořadem večer předem. Vhodné jsou např. některé texty z knih o hlubinné ekologii - viz Seed a Flemingová (1992) - např. Evoluční rozpomínání nebo Bestiář. Důraz v těchto textech je na uvedení do filosoficko-etických aspektů problematiky vztahu Člověka a ostatní přírody.
Hlavní část
Následovat může např. diskuse Co máme společného, zaměřená na pochopení společných
kořenů Člověka a ostatních tvorů a budování pocitu sounáležitosti s přírodou. Těžištěm bloku
bývá program ”Hňusáci” (nazvaný tak podle svého zaměření na zvířata, která lidé obvykle nemají
rádi. kterých se štítí). Cílem této aktivity je:
*pochopení významu diverzity v přírodě
*eliminace předsudků (”škodlivé” organismy) a zoofóbií
*pochopeni společných kořenů člověka a ostatních tvorů
*formování odpovědného chování vůči přírodě
Postup:
a) Brainstorming znaků, které častěji vyvolávají pocit ošklivosti (např. ”moc nohou”. ”slizkost”.
”plazivý pohyb”, ”cizopasnictví”...)
b) Tvorba (např. malování v malých skupinách)”Nejhnusnějšího tvora na světě” s využitím znaků ad a) a diskuze nad výtvory
c)Identifikace - seznam - skutečných ”hňusáků” (= živočichů, jichž se někdo z účastníků štítí)
d) ”Soud” - nejprve se přijímají od účastníků návrhy na vyhubeni některého z živočichů ad c)‘ poté probíhají obhajoby, v nichž obhájci (často tuto roli přidělujeme těm, kdo sami daného tvora jako ”hňusáka” navrhli) přesvědčují ostatní o významu a potřebnosti jejich ”klienta”

Následuje setkání se zvířaty - těsný kontakt s živočichy nebo částmi jejich těl - např. formou ”hmatek” v sáčcích či krabicích, kdy se účastníci soustředí na hmatové vjemy a pocity např. ze zvířecí srsti, svlečené hadí kůže, ptačího peří.... a nakonec je jim nabídnuta příležitost dotknout se neobvyklého zvířete - např. hada.
Blok uzavírá diskusní hra zaměřená např. na ”Práva zvířat” nebo ”Postavení člověka v přírodě”. Při ní účastníci nejprve individuálně či ve dvojicích a posléze v malých skupinách i v  celé skupině eticky hodnotí nabídnutá konstatováni, týkající se v prvním případě zacházeni se zvířaty (jaké využití zvířat je pro mne ještě přijatelné, kde je hranice nepřijatelného), v druhém případě postaveni Člověka v přírodě a z toho vyp1ývajicí práva a odpovědnosti.

Příklad konstatováni k diskusní hře ”Postavení člověka v přírodě”:
(účastníci vytvářejí žebříček nebo tzv. ”diamantovou strukturu” od nejpřijatelnějšího po nejméně přijatelné konstatování)

Člověk je pán tvorstva. Vše v přírodě je připraveno, aby s tím nakládal jak uzná za vhodné, vše mu patří.

Člověk je jedním ze živočišných druhů a proto se chová jako každý jiný druh - těží z prostředí. co dokáže.

Člověku byla tato Země svěřena, je jejím správcem a pastýřem a je odpovědný vyšší moci, která mu ji svěřila.

Člověk je druhem, který má díky rozumu největší schopnost ovlivňovat prostředí, proto má za Zemi i největší odpovědnost.

Člověk je součástí planetárního organismu a nemá proto o nic větší roli ve vývoji planety než jiné druhy. 
Země sama člověka usměrni, pokud by ji příliš ”přerostl přes hlavu .

Člověk nezdědil tuto planetu od předků, ale byla mu svěřena našimi dětmi a dalšími generacemi.
vůči kterým je Člověk za stav planety odpovědný.

Člověk je kolečkem v plánu někoho nebo něčeho většího, plánu kterému nerozumí a který ztěží kdy pochopí. Nemá tudíž za planetu ani zvláštní odpovědnost, ale ani žádná zvláštní práva.
Doporučená literura:

kol: PROJECT WILD, manuál projektu. Uherské Hradiště. Junák .. středisko Psohlavci. 1993
kol.: Všehochuť her‘ příloha Sisyfos 4/98, 1998
Kohák
Kohák, Michal, Kolářský: Závod s časem. Čítanka z morální ekologie
Ledvinová J. a koL: Výchova pro budoucnost. MŽP a Tereza, Praha, 1992
Lorenz, IQ: 8 smrtelných hříchů, Panorama, Praha. 1990.
Seed, J. a kol.: Myslet jako hora. Abies Publishers, Prešov, 1993
Veselovský, Z.: Chováme se jako zvířata?, Panoráma, Praha~ 1992

4. BLOK (4 hod.)

Téma: Místní prostředí II - přírodní hodnoty místa (a v širším smyslu ČR)‘ nejzávažnější ekologické problémy

Klíčové pojmy a myšlenky:
propojení společenských a přírodních systémů (s důrazem na závislost Člověka na přírodě)

Stručný obsah:
* přírodní hodnoty a životní prostředí místa
*základní ekologické pojmy a terminologie ochrany životního prostředí
*rozmanitost přírody
*stav životního prostředí v místě a v ČR
*nejvýznamnější problémy životního prostředí v místě a v ČR
*bioindikace
* terénní pozorování přírody a problémů životního prostředí (např. pozorováni půdnich‘vodních živočichů, pozorování sukcese, biomonitoring, měření pH vod apod.)

Návaznosti:
Navazuje zejména na přírodopis. chemii, zeměpis. fyziku; z navrhovaného učebního celku navazuje na 2. blok (rozmanitost přírody. místní prostředí při některých praktických cvičeních dále rozviji dovednosti získané v 1. bloku (týmová práce. schopnost řešit problémy)

Funkce informativní:
* zlepšení malosti místního prostředí
*oživeni a doplněni základních ekologických pojmů a terminologie životního prostředí
*seznámení se stavem životního prostředí a nejvýznamnějšími ekologickými problémy místa a
České republiky
*seznámeni s principem a významem biomonitoringu
*zavedeni systémových pojmů: např. místo jako průnik vzájemně se ovlivňujících systémů. toky. zdroje, princip nikde není ‘mimo”

Funkce formativní:
*kontakt a získání zkušeností s přírodním prostředím (protiváha omezeného kontaktu s přírodou
zejména ve městech
*získáni dovedností v praktickém pozorováni přírody a stavu životního prostředí
*vytvořeni,upevnění pozitivního vztahu k přírodě
vytvářeni vlastního názoru stav životního prostředí v místě a České republice
*prohlubování schopnosti řešit problémy (viz I. BLOK)

Další přínosy:
Pobyt v přírodě - příznivé zdravotní a psychologické aspekty
Příklad realizace bloku:
Blok probíhá v terénu a využitá cvičeni jso2 zaměřena na schopnost ”čtení” v krajině (přírodě). Optimálně volíme sledování některého problému. který je pro danou oblast typický (v Krkonoších např. znečištěni ovzduší), a dále sledování jevů, u nichž lze na malém území a v krátkém čase zjistit a srovnávat rozdílné hodnoty (složení půdních bezobratlých ve smíšeném a jehličnatém lese. složení vodních bezobratlých v čistějším a znečištěném toku nebo ve stojaté a tekoucí vodě...).
Nejčastější metodou je využití bioindikačních organismů - podle nalezených organismů jsme se žáky schopni usoudit něco o stavu (poškození) prostředí. K vhodným skupinám organismů. pro něž existují dostupné metodiky, patří např. vodní bezobratlí (sledováni okyselení či saprobního znečištění), půdní bezobratlí (reagují na kyselost půd a vegetační kryt), jehličnany (znečištěni ovzduší - tzv. ”kyselé deště”), lišejníky (totéž), nitrofilní/ruderální rostliny (stanoviště v minulosti ovlivněná člověkem)...
Účastníci pracuji v malých skupinách.
Základní průběh je obdobný, ať už vybereme jakékoli organismy:
1) pozorování, příp. sběr a pozorování organismů, Používáme jednoduché vybavení (cedníky,
síťky, lupy, pinzety, štětečky).
2) určováni organismů podle výrazných znaků s pomocí jednoduchých obrazových klíčů -jen do
základních skupin
3) porovnání výsledků ze dvou nebo více míst
4) posouzení stavu (znečištění) prostředí dle zjištěného složeni a rozdílů - dle vybraných
organismů s pomocí pracovních listů, tabulek apod.
5)výklad pedagoga a diskuse se žáky/studenty o širších souvislostech např. znečištěni ovzduší. Obdobně lze využít i chemické metody - např. měření pH různých vzorků vody.

Doporučená literatura:
Objevujeme své životní prostředí, Du pont/Conoco 1996
Gutzerová N., Kulich J. a Pigula T.: Bioindikace a biomonitoring - 1. a 2. díl, příloha Zpravodaje
SISYFOS č.lO-l 1/1996 projekt Wild
kol. Projekt Živá voda, Alcedo projekty Terezy

5. BLOK (3 hod.)

Téma: Vývoj vztahu člověka a přírody

Klíčové pojmy a myšlenky:
*propojeni společenských a přírodních systémů (s důrazem na závislost člověka na přírodě)
*propojenost dějů v čase, prostoru a problémech
* neomezený růst v omezeném prostředí nelze trvale udržet

Stručný obsah:
*etapy vývoje vzájemné interakce člověka a krajiny
* zásahy Člověka do krajiny - vývoj a porovnání jejich charakteru v minulosti a v současnosti,
perspektivy do budoucnosti
*historické struktury krajiny (‚pozorovatelné stopy předchozích lidských aktivit v krajině)
*původní, přirozená a umělá společenstva
*vznik problémů životního prostředí

Návaznosti:
Navazuje na dějepis, zeměpis, přírodopis, na dovednosti získané v 1. bloku (týmová práce) a malosti získané ve 2. a zejména ve 4. bloku (znalost ekologických pojmů, znalost současných ekologických problémů)

Funkce informativní:
*seznámení s vývojem vztahu člověka a přírody, základními zlomy v tomto vývoji
*doplnění ekologických pojmů a terminologie ochrany životního prostředí
*systémové pojmy: vazby, zpětná vazba, základní principy: vše má své meze, nic není zadarmo

Funkce formativní:
*schopnost práce s informacemi (sběru, zpracování, prezentace)
*schopnost syntézy a analýzy
*rozvoj tvořivosti

Příklad realizace bloku:
První část bloku je pojata jako exkurze - nejen prostorem. ale i časem. Na vybraných přibližně čtyřech až pěti charakteristických místech se udělají zastávky s výkladem o zlomových obdobích ve vývoji krajiny. V středoevropském prostoru jde např. o 1) původní krajinu člověkem málo ovlivněnou, 2) krajinu po rozsáhlém odlesnění 3) krajinu po vzniku plánovitého lesního hospodářství. 4) krajinu po vzniku dnešních klíčových odvětvi (průmysl, turistika). V Krkonoších používáme např.:. 1100. 1650, 1850, 1900 a 1950, konkrétní volba období záleží na konkrétní lokalitě. Během exkurze si účastníci zaznamenávají poznámky z výkladu. Exkurze může skončit na místě, kde je dobrý výhled do krajiny nebo v místnosti/učebně. Účastnici poté pracují v malých skupinách, z nichž každá zpracovává jedno období, přičemž je možno jejich práci strukturovat otázkami:
”Všimněte si těchto tří věcí: vegetace (zejména míry zalesnění), živočišstva, vlivů člověka. Co z
vašeho období přetrvalo v krajině dodnes, co významného se naopak nezachovalo? Kdy došlo poprvé k velkému odlesňování? Proč se tehdy klučily lesy? Kdy se objevily rozsáhlé smrkové monokultury v nižších polohách? Kdy vymizeli někteří velcí lesní živočichové (zubr. los, vlk, medvěd, rys, kočka divoká..}? Co jiného se u nás dělo v těchto historických obdobích?”.

Dle konkrétních podmínek může být v této fáze začleněna také práce s literaturou (hledání informací o jednotlivých obdobích v pracech o regionu) či sběr informací od místních znalců a pamětníků.

Každá skupina nakonec
1) maluje obrázek téže krajiny jako ostatní, avšak z jiné historické doby

2) připravuje prezentaci (výklad) o svém období
případně též

3) připravuje scénku/divadelní představení ilustrující některý charakteristický rys daného období a uvedené výstupy prezentuje ostatním.

Blok zakončujeme jinou aktivitou, zaměřenou na výhled do budoucnosti (”Linky budoucnosti”
dle Selbyho a Pikea (1992))- žáci/studenti ve dvojicích diskutuji o různých variantách budoucnosti
a graficky je zaznamenávají (např. budoucnost uvedené krajiny a celého světa, budoucnost osobní
a celková, budoucnost preferovaná a pravděpodobná... Své scénáře budoucnosti (as tedy svá přání
a očekávání) si pak na závěr prezentují.

Dopručená literatura:

Rynda I. ~ problematika vztahu člověka k jeho ŽP. Sisyfos. 4. 1997

6. BLOK (4 hod.)
Téma:	Globální souvislosti a problémy

Klíčové pojmy a myšlenky:
*propojenost jevů v čase, prostoru a problémech
*neomezený růst v omezeném prostředí nelze trvale udržet

Stručný obsah:
*lokální vs. globální problémy lidstva
*nejvýznamnější světová přírodní společenstva (tropické pralesy. oceány) a jejich význam pro
globální životní prostředí
* nejznámější a nejvýznamnější globální problémy (poškozováni ozónové vrstvy, globální
oteplování...)
* sociální kořeny globálních problémů - nerovnováha ve světě: populační exploze v rozvojových
zemích a nadměrná spotřeba v zemích rozvinutých

Návaznosti:
Navazuje na zejména na zeměpis. občanskou výchovu, dále na chemii, přírodopis. fyziku. V rámci učebního bloku navazuje zejména na 4. a 5. blok.

Funkce informativní:
*pochopeni pojmu globality a globálního propojeni světa
*poznání vazby mezi místními problémy a globálními problémy
*poznání nejvýznamnějších globálních problémů
*poznání mechanismu nejvýznamnějších globálních problémů
* pochopeni sociálních kořenů globálních problémů
*základní principy systémového myšlení - vše se vším souvisí

Funkce formativní:
*ovládnutí techniky brainstormingu
*schopnost formulovat a prezentovat názory a schopnost vyslechnout názory jiných (zvládnutí
diskuse)
*rozvoj systémového myšlení
*vytvoření vlastního názoru na globální ekologické problémy a jejich příčiny

Příklad realizace bloku:
Blok může být započat ”grafem lidských perspektiv” zkonstruovaným dle časové a prostorové dimenze problémů, jimiž se účastníci zabývali během posledního týdne (každý je požádán aby zařadil svůj problém do grafu). Protože graf pravidelně ukáže, že problémy. které jsou od nás v čase a prostoru vzdálenější, se zabýváme nepříliš často, následuje diskuse o příčinách této malé pozornosti. o významu ”globálních problémů‘ a potřebě věnovat se jim. protože ovlivňují i náš každodenní život.

Následuje brainstorming, při němž třída vytváří seznam globálních problémů. V další fázi jsou vybrány nejdůležitější z nich (podle názoru třídy) a v diskusní aktivitě se podrobněji rozebírají.
Vhodnou aktivitou pro tuto fázi je ”Vlněná mluva” dle Selbyho a Pikea (1994) - v ní nejprve dvojice žáků/studentů podrobně rozebírají jeden vybraný problém a poté hledají vazby mezi jednotlivými problémy navzájem. Propojeni mezi problémy je ”zviditelněno‘ nataženou vlnou či provázky.

Navazuje pedagogův výklad o globálních problémech, který je doplněn barevnými průsvitkami. diapozitivy, příp. videoprogramem a dále může být doplněn buď drobnými simulačními hrami již v jeho průběhu nebo větší simulační hrou, která celý blok uzavře. Příklady takových simulačních her jsou ”Tropický prales”, ”Banány”, ~Neviditelná ruka trhu” či ”Africká wsnice” - jak názvy ukazují.
tematicky jsou zaměřeny na ilustraci problému prohlubujícího se rozdílu mezi bohatým Severem a chudým Jihem (jde totiž o problematiku, která se v běžné výuce příliš neobjevuje a přitom je výrazným rysem současného světa). Vhodné je na jednom (nebo několika) konkrétním zvoleném problému (např. ztenčování ozónové vrstvy) ukázat vývoj problému, příčiny, následky, možnosti řešení, souvislost lokálních akcí a globálního stavu (v případě ozónové vrstvy např. vliv spotřebitelského chování v rozvinutých zemích na snížení produkce freonů).

Doporučená literatura:

Cahová, M. Caha. M.: Globální výchova, příloha Sisyfos 5, 1993
Cahová,M.,Caha,M:	Simulační hry, příloha Sisyfos 6-7, 1996
Činčera. J., Caha, M., Kulich. J.: Hry a výchova k trvale udržitelnému rozvoji. Brontosaurus Praha 7, Praha, 1996
Gore, A.: Země na misce vah, Argo Praha, 1994
Johanisová, N.: Ekologie v souvislostech. PdF jČij, Č. Budějovice, 1994
Nováček P. a Huba M.: Ohrožená planeta, UP Olomouc. 1994
Nováček P. a Rubá M.: šok z prosperity - čítanka z globální problematiky I až 3. STUŽ SR a UP Olomouc 1995-1996
Pike G. a Selby D.: Globální výchova, GRADA 1994
Škrdlant. T.: Demokracie přírody, Originální Videojournal. Praha, 1996
Tomer A.: Šok z budoucnosti, Práce Praha. 1992

7. BLOK (4-5 hod.)
Téma:	Souvislost ekonomického rozvoje a ochrany životního prostředí. trvale udržitelný rozvoj

Klíčové pojmy a myšlenky:
*propojenost jevů v čase, prostoru a problémech
*dlouhodobě nelze čerpat přírodní zdroj rychleji než se stačí obnovovat
*zásada předběžné opatrnosti
*neomezený růst v omezeném prostředí nelze trvale udržet

Stručný obsah:
*charakter exponenciálního růstu
*únosná kapacita prostředí
*čerpání a užívání obnovitelných a neobnovitelných přírodních zdrojů
*”tragédie občiny”
*ekonomický růst a trvale udržitelný rozvoj

Návaznosti:
Navazuje zejména na zeměpis a občanskou výchovu, ~‘ rámci učebního bloku zejména na 6. blok.

Funkce informativní:
* oživení a doplnění pojmů: exponenciální růst. kapacita prostředí. obnovitelné a neobnovitelné
přírodní zdroje ”tragédie občiny”. trvale udržitelný rozvoj...
* principy trvale udržitelného rozvoje (viz klíčové myšlenky)

Funkce formativní:
*ovládnutí techniky brainstormingu
*rozvoj systémového myšlení
* schopnost formulovat a prezentovat názory a schopnost vyslechnout názory jiných (zvládnutí
diskuse)

Příklad realizace bloku:
Blok je možno uvést jednoduchým cvičením, hádankou či textem ilustrujícími povahu exponenciálního růstu, jímž se doposud vyvíjely některé charakteristické veličiny rozvoje lidské společnosti - např. populace. spotřeba surovin a energií, produkce skleníkových plynů, ale také např. množství informací... Známý je např. text o nepředstavitelné odměně vynálezce šachů, který žádal ‘jen” tolik rýže, kolik vyjde na poslední políčko šachovnice při neustálém zdvojnásobování množství od jednoho zrnka na prvním políčku. Používaným cvičením je např. děleni zdroje mezi generace, představované žáky/studenty. a neustále se zdvojnásobující spotřebě. Při cvičeni se obvykle ukazuje. jak špatně umíme odhadnout povahu exponenciálního růstu a jak jsme překvapeni náhlým a rychlým vyčerpáním zdroje.
Za klíčové cvičení pro tento blok považujeme simulační hru Dennise Meadowse: Fishbanks (1994). Úkolem účastníků při této hřeje zvolit si strategií využíváni obnovitelného přírodního zdroje (populace ryb) tak aby dosáhli na konci hry co největších zisků. Každá z malých skupin (obchodních společností), do nichž jsou účastnici rozdělení, přijímá během hry určitá ekonomická rozhodnutí, která mj. mají vliv na velikost rybí populace. Přestože je možno z dat která účastníci dostanou, vyvodit strategii, při níž se populace bude schopna obnovovat, hra obvykle probíhá tak. že zdánlivě úspěšná strategie rychlého ekonomického růstu končí náhle kolapsem přírodního i ekonomického systému (zdecimováním populace ryb i krachem rybářských společností). Příčiny jsou obdobné jako při podobných událostech v reálném světě - zpoždění mezi kritickým zásahem a jeho viditelným důsledkem, orientace na rychlý růst, krátkodobé uvažování. setrvačnost v rozhodování, tlak konkurence, obtížné sjednávání dohod při nerovných podmínkách partnerů. porušování dohod či nedůvěra v jejich dodržení. Hlavním přínosem hry je, že přesvědčivě ukazuje provázanost ekonomických a přírodních systémů a základní principy trvale udržitelného rozvoje:
*dlouhodobě nelze čerpat přírodní zdroj rychleji než se stačí obnovovat
*protože dochází ke zpožděni mezi příčinou a následkem je zapotřebí při každém rozhodování dodržovat zásadu předběžné opatrnosti
*v omezeném prostředí (v prostředí s omezenými zdroji) není možný neomezený růst Přitom dochází nejen k osvojení poměrně složitých znalostí, ale hra má také silný emocionální náboj, který vytváří motivaci pro pochopeni a zapamatování získaných malostí (obvykle se totiž účastnici ”opojení” dosavadní úspěšnou strategií náhle ocitají v těžko pochopitelné situaci ”krachu” a jsou silně motivování zjistit, jak se to mohlo stát).
Jinou alternativou cvičení je simulační hra ”U jezera”, která v kratším čase a bez potřeby počítače ilustruje tytéž děje (společné využívání obnovitelného přírodního zdroje).

Na hru navazujeme nejprve diskusí o tom, jak se vyvíjela situace během hry a jaké byly její příčiny, a dále výkladem s promítáním průsvitek nebo diapozitivů o analogických skutečných událostech a trendech v životním prostředí okolo nás. Obdobný vývoj situace. jako zažili žáci/studenti ”na vlastní kůži”, lze totiž sledovat nejen u mořského rybolovu, ale také při ubývání tropických pralesů, ztenčování ozónové vrstvy, produkci tzv. skleníkových plynů apod. Na příkladu omezeni produkce plynů poškozujících ozónovou vrstvu ukazujeme na závěr i optimistický scénář.

Doporučená literatura:

Cahová,M..Caba.M:	Simulační hry, příloha Sisyfos 6-7. 1996

Činčera, J., Caha, M., Kulich, J.: Hry a výchova k trvale udržitelnému rozvoji. Brontosaurus Praha 7, Praha, 1996
Gordonová A. a Suzuki D.: Jde o přežití, Baroko a Fox 1994
Johanisová. N.: Ekologie v souvislostech, PdF JČii. Č. Budějovice. 1994
Keller, J.: Až na dno blahobytu. Hnutí Duha. Brno, 1993
King, A.. Schneider. B.: První globální revoluce.?
Meadows D. a kol.: Překročené meze, ARGO a Nadace EVA. Praha. 1995
Meadows D. a kol.: Fish Banks. Ltd. Nadace EVA, 1994 (simulační hra)
Nováček P. a Huba M.: Ohrožená planeta. Vydavatelství UP Olomouc. 1994
Nováček P. a Huba M.: Šok z prosperity - čítanka z globální problematiky 1 až 3. STUŽ SR a UP
Olomouc 1995-1996
Toffler A.: Šok z budoucnosti. Práce Praha. 1992

8.BLOK (6 HOD.)
Téma:	Člověk jako občan, spotřebitel a výrobce, možnosti zapojení do ochrany prostředí

Klíčové pojmy a myšlenky:
*role jednotlivce jako občana. spotřebitel a výrobce
a odpovědnost člověka za životní prostředí

Stručný obsah:
*organizace ochrany životního prostředí
*možnosti a význam zapojení občanů do rozhodování
* technologie šetrné vůči životnímu prostředí
*”domácí”/”spotřebitelská/”užitá‘ ekologie
* reklama
* internalizace externích nákladů v ekonomice
*ukázky výrobních postupů (ruční výroba recyklovaného papíru, výroba svíček ze včelího vosku)

Návaznosti:
Navazuje zejména na občanskou výchovu, chemii, pracovní výchovu. v rámci učebního celku zejména na 7. blok.
Funkce informativní:
*získání přehledu o systému ochrany životního prostředí, legislativě, občanských iniciativách
*získáni přehledu o možných způsobech zapojení jednotlivce do ochrany životního prostředí
*seznámení s možnostmi a významem technologii šetrných vůči životnímu prostředí
*zavedení pojmů recyklace, ”ekologicky šetrný výrobek”. ”zelený” konzumerismus
*seznámení s vlivem některých běžných výrobků na životní prostředí
* pochopeni principu a významu internalizace externích nákladů v ekonomice
* pochopeni principů a technik reklamy, jejího působení na spotřebitele
*seznámení se současnými a alternativními vzorci spotřeby a výroby

Funkce formativní:

*prohloubení schopnosti řešení problémů
*formování spotřebitelských a občanských postojů a chováni
*rozvíjení aktivity
* zvyšování komunikativních dovedností
* rozvíjení schopnosti formulovat a prezentovat vlastni názor, argumentovat, vyslechnout názory
ostatních
*rozvíjení kritického myšlení

Příklad realizace bloku:

Blok může být zahájen společnou kontrolou vzorku separovaného sběru, který ve středisku .provádíme. V diskusi nad ”odpadky” se pak dostáváme k dopadu jednotlivých technologii na životní prostředí a k praktickým malostem např. o obalových materiálech (např.: jak rozlišit hliník od železa, není plast jako plast, co se v ČR opravdu recykluje...).

Navazuje jednoduchá simulační lira Supermarket, při níž účastníci objevují, jak by asi vypadala cena některých běžných výrobků v případě, že by do ní byly započteny škody na životním prostředí. Žáci/studenti se tak srozumitelnou formou seznamují s aktuální otázkou ekonomiky životního prostředí - ”internalizací externích nákladů do ceny výrobku”.

Dále v tomto bloku uplatňujeme např. tvořivé a diskusní aktivity zaměřené na ”Analýzu životního cyklu výrobku” a na přidělování značky ”Ekologicky šetrný výrobek”. Žáci/studenti v malých skupinách hodnotí výrobu, použití a likvidaci určitého výrobku z hlediska dopadů na životní prostředí, případně porovnávají navzájem výrobky s obdobnou funkci (nápojové obaly) a navrhují, kterému výrobku by udělili značku ”Ekologicky šetrný výrobek”. Součásti této části je práce s literaturou z oblasti výrobních technologii.

Na uvedená cvičení navazuje výklad a diskuse o možné orientaci spotřebitele podle značeni složení výrobků. o věrohodných a nevěrohodných ”ekoznačkách” a o možnostech ekologicky šetrného spotřebitelského chováni vůbec. Účastníkům poskytujeme stručné informační materiály o
”ekoznačkách”, složení pracích prášků. vhodných způsobech likvidace plastů apod.

Blok může pokračovat diskusní hrou ”Co je nejužitečnější”, která nabízí účastníkům škálu možností. jak se zapojit do ochrany prostředí. Účastníci z nich vybírají své priority a naopak formy, které zavrhují nebo které jim připadají neproduktivní a o svém výběru navzájem diskutují.

Alternativou může být hra ”Moje zelená hranice” která je více orientována na konkrétní individuální chováni.
Navázat lze aktivitou ”Co bych chtěl změnit”,v níž účastníci individuálně hledají reálné kroky k zlepšení toho, co mohou ovlivnit na sobě či ve svém okolí, a svá rozhodnutí zaznamenávají. Záznamy je možno nezveřejňovat, ale uschovat a předat účastníkům po uplynutí určitého období - po měsíci, po roce...

Optimální součástí tohoto bloku je (pokud to časová kapacita dovolí) praktická činnost žáků/studentů ve prospěch životního prostředí - může jít o brigádu nebo o malé výzkumné či osvětové projekty na základě nabytých znalostí a inspirace (např. inventarizace zajímavých prvků okolního prostředí. anketa mezi obyvateli, příprava posteru...)

Doporučená literatura:
Bečvář, K.. Kulichová. H. (ed.): Mysli na Zemi ale začni u sebe!. příloha Sisyfos 8/93, 1993
Gordonová A. a Suzuki D.: Jde o přežití. Baroko a Fox 1994
ko1.: PROJECT WILD. manuál projektu. Uherské Hradiště. Junák - středisko Psohlavci. 993
kol.: Všehochuť her. příloha Sisyfos 4/98. 1998
Javna J.: 50 nápadů pro děti k záchraně Země. ČSOP 1991
Ledvinová. J.. Franta,J.: Obaly bez obalu. příloha Sisyfa 5/97. 1997
Librová, H.: Pestří a zelení, Veronica a Hnuti Duha, Brno. 1994
Máchal A. a Vlašín M.: Desatero domácí ekologie, Ekocentrum Brno 1994
Pauliniová, Z.: Ako zachraniť Zem, Ochránca prirody, Bratislava, 1992
Porrit J.: Zahraňme Zemi, Brázda, Praha, 1992
Seymour J. a Girardet H.: Zelená planeta- ekologický program pro každého. Mladá Fronta, Praha, 1993
Svítil, R..Kulichová, H.(edi: Odpady, příloha Sisyfa 3/93. 1993

projekty TEREZY

Příloha:

CO SI PAMATUJE KRAJINA

Cíl programu:	ukázat vývoj vztahu člověka a krajiny a jejich vzájemné ovlivňováni (od dob nejstaršího osídleni po současnost), najít kořeny současných problémů životního prostředí

Věk účastníků: od I .stupně ZŠ až po dospělé

Podoba:I .vycházka do terénu s výkladem na 4-5 zastaveních, která se vztahuji k období v nichž došlo k podstatným změnám podoby krajiny (max. 120 min.) 2.samostatná práce ve skupinách - příprava obrázků, divadla (60 - 180 min.)
3. prezentace (u mladších shrnutí a opakováni)	(30 - 60 min.)

Pomůcky:pracovní listy a psací potřeby, staré obrázky a fotografie, staré mapy, zajímavé přírodniny či starodávné předměty, u nás pak Čítanka z východních Krkonoš

Výklad	zahrnuje: 1. změny tváře krajiny vlivem lidské činnosti ( odlesnění, důlní činnost) 
                             2. změny flóry a fauny (introdukované druhy, vyhubení šelem)
                             3.společenské poměry a změny ovlivněné charakterem, krajiny (způsoby obživy,          národnostní složení, apod.)
zejména se soustředíme na 
a) ztracené bohatství ( co v krajině bylo a už není- např.velké šelmy, pralesy, zaniklé obce)
b)stopy minulosti (co nám zbylo dodnes - např.část původních pralesů, stavby, cesty)

Příběhy jsou součástí výkladu na každém zastavení - žákům z 1.stupně povídáme pouze příběhy, ke kterým pak kreslí “kulisy”, zachycující změny tváře krajiny.

Hlavní body výkladu pro východní Krkonoše:

1. kolem roku 1000 n.I.:
-původní, člověkem nedotčená lesnatá krajina, složení lesa jiné než dnes, velké šelmy
-příchod prvních lidí

2.1400-1600
-důlní činnost
-těžba dřeva - odlesněni, stavba přehrad

3.1600- 1800
-budní hospodaření - vznik luk a pastvin
-vyhubení velkých šelem

4.1800-1900
-rozvoj masové turistiky
-průmyslová revoluce (těžba uhlí)
-vysazování lesa (smrkové monokultury)
-rozvoj dopravy - silnice a železnice
-první tepelná elektrárna - dálkový přenos znečištění
-povodeň 1897

5.1900 -????
-snahy o ochranu přírody (1 rezervace, vrcholí 1963 založením KRNAP)
-zánik tradičních hospodářství (odsun původního obyvatelstva)
-masová turistika celoročně (souvisí s rozvojem lyžování)
-znečištění ovzduší a lesní kalamita v 70.letech